HOBBITUL DEZOLAREA LUI SMAUG
Satul Bree - la granița Comitatului
Hanul "Poneiul în două picioare"
- Ai grijă pe unde mergi ! - Iertare, frumoaso !
- Poftim. - Mulțumesc.
Ia fă-te-ncoa !
- Te superi dacă mă așez și eu ? - Vreau și eu ce are el.
Ar fi cazul să mă prezint. Mă numesc Gandalf.
- Gandalf cel Gri. - Știu cine ești.
Atunci asta e o ocazie să ne cunoaștem.
Ce îl aduce în Bree pe Thorin Scut-de-Stejar ?
Am auzit că tatăl meu ar fi fost văzut rătăcind prin sălbăticia de Pustiu Cenușiu.
M-am dus să-l caut, dar n-am aflat nimic de el.
Thorin, e mult de când nu mai există decât zvonuri despre Thráin.
Încă trăiește. Sunt sigur de asta.
Tatăl meu a venit la tine înainte să dispară.
Ce ai discutat cu el ?
L-am îndemnat să ia calea spre Erebor
cu toate oștile piticilor,
să ucidă dragonul și să recucerească Muntele Singuratic.
Și pe tine te îndemn același lucru: ia-ți înapoi țarina !
Asta nu-i o întâlnire din întâmplare. Nu-i așa, Gandalf ?
Nu. Nu este.
Muntele Singuratic mă tulbură, Thorin. Dragonul a zăbovit destul acolo.
Mai devreme sau mai târziu minți întunecate se vor întoarce spre Erebor.
Am dat peste personaje neplăcute când călătoream pe Cărarea Verde.
- M-au luat drept un vagabond. - Sunt sigur că au regretat asta.
Unul dintre ei ducea un mesaj.
E în limba din Mordor.
- I se promisese o răsplată. - Pentru ce ?
Pentru capul tău.
Cineva te vrea mort.
Thorin, nu mai poți aștepta. Ești moștenitorul tronului lui Durin.
Unește oștile piticilor. Împreună aveți puterea de a recuceri Erebor.
Convoacă o întâlnirile a celor șapte familii ale piticilor.
Cere-le să-și respecte jurămintele.
Cele șapte armate au jurat credință celui ce are Nestemata Regelui.
Inima Muntelui.
Este singurul lucru care-i va uni.
Și, dacă nu cumva ai uitat, acea nestemată a fost furată de Smaug.
Ce-ar fi dacă te-aș ajuta eu s-o redobândești ?
Cum ? Inima Muntelui e în celălalt capăt al lumii.
- Îngropată în comoara de sub dragon. - Da. Așa e.
Tocmai de aceea vom avea nevoie de un spărgător.
Un an mai târziu
Dezolarea lui Smaug
- Cât de aproape e haita ? - Prea aproape.
La câteva leghe, nu mai mult. Dar nu asta e cel mai rău.
Lupii ți-au simțit mirosul ?
Nu încă. Dar o vor face în curând. Avem o altă problemă.
Nu cumva te-au zărit ?
- Te-au văzut ? - Nu, nu e asta.
Ce vă spuneam eu ? Neobservat ca un șoarece.
- Are stofă de spărgător. - Nu vreți să ascultați ?
Încerc să vă spun că mai e altceva acolo.
Ce formă a luat, de urs ?
Da. Dar mai mare. Mult mai mare.
Știai de existența acestei fiare ?
- Eu zic să facem cale-ntoarsă. - Cu o haită de orci în coaste ?
E o casă, nu departe de aici,
unde ne-am putea adăposti.
A cui casă ?
- Prieten sau vrăjmaș ? - Nici una nici alta.
Ne va ajuta sau ne va ucide.
Avem de ales ?
Nu.
Fugiți !
Pe aici ! Mai repede !
Haideți !
Spre casă !
Fugiți !
Haide, înăuntru !
Deschideți ușa !
Repede !
Împingeți !
Haideți !
Ce e aia ?
Aceea e gazda noastră.
Se numește Beorn.
E un Schimbă-piele.
Uneori e un urs negru uriaș. Alteori e un bărbat puternic.
Ursul e imprevizibil, dar cu bărbatul se poate discuta.
În orice caz, nu-i prea are pe pitici la inimă.
- Se îndepărtează. - Pleacă de acolo !
Ăla nu e normal. Nimic de aici nu e.
E evident. Se află sub o vrajă rea.
Nu fi prost ! Nu e vrăjit după voia lui.
Gata. Culcați-vă. În seara asta, veți fi în siguranță aici.
Așa sper.
Atacă-i acum !
Ucide-i în somn pe piticii spurcați !
Nu.
Fiara stă de pază.
Îi vom ucide când vor porni la drum.
S-a dat adunarea la Dol Guldur.
Stăpânul te cheamă !
Dol Guldur.
Suntem din ce în ce mai numeroși.
Suntem din ce în ce mai puternici.
Tu vei comanda oștile mele.
Cum rămâne cu Scut-de-Stejar ?
Lupta cea mare se apropie.
Mi-ai promis capul lui !
Îi așteaptă moartea pe toți.
Oprim urmărirea ?
Bolg !
Am o însărcinare pentru tine.
Tot mai jinduiești după sânge de pitici spurcați ?
Deci tu ești cel căruia i se spune Scut-de-Stejar.
Spune-mi, ce cu tine de te hăituiește așa Pângăritorul ?
Îl cunoști pe Azog ? De unde ?
Semenii mei au fost primii locuitori ai munților.
Înainte să vină orcii din Nord.
Pângăritorul mi-a ucis aproape toți prietenii.
Iar pe unii i-a înrobit.
Nu pentru muncă. Pentru distracție.
Îl amuza să-i întemnițeze și să-i tortureze pe Schimbă-piele.
Mai sunt alții ca tine ?
Odată, eram mulți.
Și acum ?
Acum am rămas numai eu.
Trebuie să ajungeți la Munte înainte de ultimele zile de toamnă.
- Înaintea Zilei lui Durin, da. - Nu mai aveți prea mult timp.
De aceea trebuie să luăm calea Codrului Întunecat.
Un mare rău sălășluiește în acel codru.
Ființe blestemate se târă la umbra acelor copaci.
E o alianță între orcii din Moria și Necromantul din Dol Guldur.
Eu nu m-aș aventura acolo, decât dacă nu se poate altfel.
Vom urma cărarea elfilor. Acea cărare e încă sigură.
Sigură ?
Elfii Pădureni din Codrul Întunecat nu-s ca Elfii Apuseni.
Mai puțin înțelepți, dar mai periculoși.
Oricum nu contează.
Ce vrei să spui ?
Ținutul colcăie de orci. Și, pe zi ce trece, apar mai mulți.
Iar voi sunteți pe jos. Nu veți ajunge niciodată vii la Codru.
Nu-mi plac piticii.
Sunt lacomi și orbi.
Orbi la suferința celor mai neînsemnați decât ei.
Dar pe orci îi urăsc și mai mult.
Cu ce vă pot ajuta ?
Mergeți acum, cât mai e lumină.
Urmăritorii voștri nu sunt departe.
Poarta elfilor.
De aici începe Cărarea prin Codrul Întunecat.
Nici urmă de orci. Avem norocul de partea noastră.
Dați-le drumul poneilor. Lăsați-i să se întoarcă la stăpânul lor.
Pădurea asta pare bolnavă.
De parcă ar suferi de un rău.
Nu o putem ocoli ?
Doar dacă mergem 300 km spre nord. Sau de două ori mai mult...
Spre sud.
"Ceva se mișcă nevăzut între umbre.
Ascuns vederii noastre.
În fiecare zi capătă puteri.
Ai grijă la Necromant !
Nu e cine pare.
Dacă vrăjmașul nostru s-a întors, trebuie să știm.
Du-te la mormintele din Munți."
La Necropolele blestemate...
Așa să fie !
Nu și calul meu, am nevoie de el !
- Nu-mi spune că ne părăsești ? - Nu aș face-o, dacă aș avea încotro.
Te-ai schimbat, Bilbo Baggins.
Nu mai ești același hobbit care a plecat din Comitat.
Tocmai voiam să-ți spun...
Am găsit ceva în tunelele goblinilor.
Ai găsit ceva ?
Ce ai găsit ?
Mi-am găsit curajul.
Bine. Asta e foarte bine.
Vei avea nevoie de el. Vă voi aștepta la poalele Muntelui.
În fața treptelor de intrare în Erebor. Aveți grijă de cheie !
Să nu intrați în Munte fără mine !
Pădurea asta e bătrână.
Aerul din ea e plin de închipuiri ce vă vor întuneca judecata...
- Și mințile vă vor rătăci. - Ne vor rătăci mințile ?
Ce mai înseamnă și asta ?
Rămâneți pe cărare. Nu vă abateți.
Dacă o veți face, n-o veți mai găsi în veci.
Indiferent ce se întâmplă, rămâneți pe cărare !
Haideți ! Trebuie să ajungem la Munte
- înaintea apusului din Ziua lui Durin. - Să mergem !
E șansa noastră să descoperim poarta ascunsă.
Cărarea duce pe aici.
Pe aici.
Aer. Am nevoie de aer !
Mi se învârte capul. Ce se întâmplă ?
- Nu vă opriți ! - Dori...
- De ce ne-am oprit ? - Cărarea... a dispărut.
- Ce se întâmplă ? - Am pierdut cărarea.
Găsiți-o !
- Căutați ! - Căutați cărarea !
Nu-mi amintesc să mai fi fost pe aici. Nimic nu mi se pare cunoscut.
- Nu mai rezist... - Nu știi ce spui...
Cine ne-a pus să intrăm în codrul ăsta blestemat ?!
Uite, o pungă de tutun !
Sunt pitici în pădurile-astea.
Piticii din Munții Albaștri au tutun. Punga asta e la fel ca a mea.
Fiindcă e a ta.
Înțelegi ? Ne învârtim în cerc. Ne-am rătăcit.
Nu ne-am rătăcit, am mers mereu spre est.
Dar încotro e estul ?
Nu se mai vede soarele.
Soarele. Trebuie să găsim soarele.
Acolo sus.
- Ar trebui să ne întoarcem ! - Tacă-ți fleanca !
Ce înseamnă asta ? Încetați !
Faceți liniște ! Cu toții !
Suntem urmăriți.
Văd un lac.
Și un râu. Și Muntele Singuratic.
Aproape am ajuns !
Mă auziți ?
Știu pe unde trebuie să mergem.
E cineva ?
E cineva acolo...
Nu ! Nu se poate !
Sunt cam uscați. Dar au ceva zeamă-n ei.
- Termină-l ! - E viu și vioi.
Ucide-l ! Ucide-l acum ! Să ne ospătăm !
Ospăț ! Ospăț ! Ospăț !
Ce e ? Ce e ?
Gras și suculent.
Să te gust puțin.
Unde-i ? Unde-i ?
Aici !
Înțeapă !
O țepușă ?
E un nume bun.
Țepușa.
- Sunt întreg. - Unde-i Bilbo ?
- Bilbo ? - Sunt aici sus.
Nimiciți-i !
Haideți !
Unde e ?
Nuuu !
Gloin, ucide-l !
Ucideți-i pe toți !
- Dă-mi... - Mori !
Kili !
E al meu.
- Mișcați-vă ! - Haideți !
Să nu crezi că nu te voi ucide, piticule !
Mi-ar face mare plăcere.
- Ajutor ! - Kili !
Dă-mi un pumnal !
Repede.
Dacă tu crezi că-ți voi da o armă, piticule, te înșeli amarnic.
Percheziționați-i !
Băi, dă-mi-o înapoi ! E ceva personal.
Cine e ? Fratele tău ?
Aceea e nevastă-mea.
- Dar urâțenia asta ? Un goblin mutant ? - Ăla-i flăcăul meu, Gimli.
Toți păianjenii sunt morți ?
Da, dar vor veni și mai mulți.
Sunt din ce în ce mai agresivi.
Privește ce am găsit, Legolas !
Aceasta e o sabie a elfilor din vechime.
Făurită de semenii mei Apuseni.
De unde o ai ?
Mi-a fost dăruită.
Nu ești doar hoț, ci și mincinos ?
Luați-i !
Thorin, unde-i Bilbo ?
Ferecați poarta !
Asta n-o să rămână așa !
Mă auziți ?
Nu mă mai împinge !
Nu !
Nu mă percheziționezi ?
- Aș putea avea multe în nădragi. - Sau nimic.
De ce se holbează așa piticul la tine, Tauriel ?
Cine poate ști ce-i în mintea lui ? E destul de înalt... pentru un pitic.
- Nu crezi ? - O fi el mai înalt...
Dar tot urât e !
Încă o dată !
Nu avem cum scăpa. Asta nu-i închisoare de orci.
Acestea sunt ocnele Regatului Pădurii.
Nimeni nu părăsește locul ăsta...
Fără încuviințarea regelui.
Îți poți imagina că o aventură nobilă e justificată.
O aventură în care să-ți redobândești țarina și să omori un dragon.
Eu unul suspectez un motiv mai puțin nobil.
O tentativă de spargere sau altă nelegiuire.
Ai găsit o cale de intrare. Cauți ceea ce îți dă dreptul să conduci.
Nestemata Regelui.
Inima Muntelui.
E neprețuită pentru tine.
Înțeleg asta.
Sub munte sunt multe pietre prețioase la care jinduiesc și eu.
Nestemate albe, ca niște stele.
Îți ofer ajutorul meu.
- Ascult. - Îți voi da drumul...
Dacă-mi dai ce mi se cuvine.
Serviciu contra serviciu. Ai cuvântul meu.
De la un rege la altul.
Nu mă voi încrede în Thranduil, Marele Rege, că își ține legămintele,
și dacă ar fi sfârșitul lumii !
Tu întinezi orice onoare !
Am văzut cum te porți cu prietenii.
Am venit odată la tine. De pe drumuri, înfometați, să-ți cerem ajutorul.
Ne-ai întors spatele. Ai întors spatele suferinței neamului meu,
infernului care ne-a distrus. Sper să mori în focul dragonului !
Nu-mi spune mie de focul dragonului ! Am văzut și eu urgia lui.
Am stat față-n față cu Marele Șarpe din Nord.
L-am avertizat pe bunicul tău ce va aduce lăcomia lui.
Dar nu a vrut să asculte.
Tu ești la fel ca el.
Stai aici și putrezește, dacă asta ți-e voia.
O sută de ani înseamnă o clipită din viața unui elf.
Eu sunt răbdător. Pot aștepta.
- Ți-a propus vreo învoială ? - Așa a făcut...
I-am spus să se ducă dracului.
Cu neamul lui cu tot !
Bine. Atunci până aici ne-a fost.
Învoiala era singura noastră speranță.
Mai avem o altă speranță.
Știu că ești acolo.
De ce te ascunzi printre umbre ?
Am venit să vă vorbesc.
Parcă poruncisem să distrugeți cuibul ăla de păianjeni.
Am curățat pădurea, cum ați poruncit, milord.
Dar și mai mulți păianjeni vin dinspre sud.
Se înmulțesc în ruinele de la Dol Guldur. Dacă i-am putea distruge acolo...
Cetatea aceea e dincolo de granițele noastre. Ține creaturile alea spurcate
departe de ținuturile noastre, aceasta e sarcina ta.
Și când îi vom alunga de aici...
Ce se va întâmpla ? Nu vor invada alte ținuturi ?
Alte ținuturi nu mă interesează.
Lumea își trăiește bucuriile și dramele ei.
Dar aici, în acest regat, noi vom dăinui.
Legolas spunea că ai luptat bine azi.
A ajuns să te prețuiască mult.
Te asigur, milord. Legolas mă prețuiește ca pe orice căpitan al gărzii.
Poate că așa era odată.
Acum nu mai sunt atât de sigur.
Nu cred că i-ai permite fiului tău să se lege de o simplă elfă pădureană.
Nu, ai dreptate. Nu-i voi permite.
Totuși, ține la tine.
Nu-i da speranțe, pentru că nu e niciuna.
- Intrările sunt păzite ! - Nu toate... vino după mine !
Piatra din mâinile tale... Ce reprezintă ?
E un talisman.
Poartă o vrajă foarte puternică. Dacă altă ființă decât un pitic citește runele
va fi blestemată pe vecie.
Sau nu.
Depinde dacă și crezi în așa ceva. E ceva simbolic.
O piatră cu rune.
Mama mi-a dat-o ca să nu uit ce i-am făgăduit.
Ce i-ai făgăduit ?
Că mă voi întoarce sănătos la ea.
Își face griji.
Crede că sunt cam nesăbuit.
Și ești ?
Se pare că petreceți, nu glumă.
Este Mereth Luin.
Sărbătoarea Lunii-pline.
Toate luminile sunt dragi urmașilor lui Eldar.
Dar cel mai mult, elfii îndrăgesc lumina stelelor.
Mereu mi s-a părut o lumină rece.
Îndepărtată. De neatins.
E vorba de o amintire.
Neprețuită și neîntinată.
La fel ca și făgăduiala ta.
Uneori, am pășit dincolo...
Dincolo de pădure în puterea nopții
am văzut lumea adormită.
Și lumina albă umplând toată zarea.
Și eu am văzut o lună plină odată.
Era ca un foc deasupra Pustiului cenușiu. Imensă.
Părea o minge de aur. Umplea tot orizontul.
Însoțeam niște negustori ce schimbau argint cu blănuri.
Mergeam spre sud pe Cărarea verde cu munții în stânga noastră.
Și a apărut dintr-odată.
O stea imensă. Ne lumina drumul.
Butoaiele-astea goale trebuiau trimise înapoi în Orașul Lacului de mult.
- Le vom aștepta cu nerăbdare. - Zi ce vrei de regele nostru nebun.
Dar nu te poți plânge de gusturile lui în materie de vinuri.
- Hai să degustăm ceva. - Am piticii în pază.
Sunt închiși. Unde s-ar putea duce ?
Pun rămășag că soarele stă să răsară. Cred că se ivesc zorile.
Nu vom ajunge niciodată la munte, așa-i ?
Nu și dacă sunteți ferecați aici.
Bilbo !
Sunt paznici în apropiere !
Repede, nu avem mult timp !
- S-a auzit ceva ? Tu, primul. - Oin ! Nu pe acolo.
Cu grijă.
Pe aici.
Nu-mi vine să cred că am ajuns în pivniță !
Parcă trebuia să ne scoți, nu să ne afunzi mai rău !
Știu eu ce fac.
Pe aici.
- Au evadat ! - Vârâți-vă în butoaie cu toții. Repede !
- Ai luat-o razna ? Or să ne găsească ! - Nu ne vor găsi. Îți făgăduiesc.
Te rog, te rog ! Trebuie să ai încredere în mine.
Faceți cum zice el !
Și acum ce facem ?
Vă țineți respirația.
Să-mi țin respirația ? Ce vrei să spui ?
Unde este chelarul ?
Grăbiți-vă !
Știm că se ascund pe undeva.
Bine ai venit, jupâne Baggins.
Haideți, să înaintăm !
Sunt în apă !
Țineți-vă bine !
Nu mai vreau !
Ai grijă !
Ajutați-mă !
Ferecați poarta pe apă !
- Ne-au descoperit lipsa ! - Sunt pe râu !
Nu-i lăsați să scape !
Nu se poate !
Atenție !
Unul să nu scape ! Ucideți-i pe toți !
Treceți peste pod !
Mori !
Kili ?
Ucideți-o ! Ucideți-o pe cățeaua-elfă !
După ei !
Puneți mâna pe ei !
Kili ?
Dori !
Haideți !
Bombur !
Tauriel ! Așteaptă !
Pe ăsta nu-l ucidem.
După ei ! Tăiați-le calea !
- A, tu erai. - Ce caut eu aici, Gandalf ?
Acesta nu e un loc prea plăcut de întâlnire.
Nu. Nu este.
Aici e magie neagră, Gandalf. Veche.
Și multă ură. Cine-i îngropat aici ?
Dacă a avut un nume, a fost de mult dat uitării.
A fost cunoscut doar ca... un slujitor al răului.
A rămas cunoscut după număr.
Unul dintre Cei Nouă.
De ce acum, Gandalf ? Nu înțeleg.
Slujitorii Inelului au fost chemați în Dol Guldur.
Dar nu poate fi Necromantul.
Un vrăjitor de sorginte omenească nu poate invoca asemenea grozăvii.
Cine a pomenit că ar fi omenesc ?
Cei Nouă răspund unui singur stăpân.
Am fost orbi, Radagast.
Și dușmanul s-a întors profitând de orbirea noastră.
Își cheamă slujitorii.
Azog Pângăritorul...
Nu e un rău-făcător de duzină.
E un comandant. Un comandant de legiuni.
Dușmanul se pregătește de război.
Totul va începe din est. A pus ochii pe acel munte.
Unde pleci ?
Să mă alătur celorlalți. Eu am pus asta la cale.
- Nu-i pot părăsi. Sunt în mare pericol. - Dacă ceea ce spui e adevărat...
Pământul de Mijloc e în mare pericol.
Forțele din acea cetate vor crește mereu.
Vrei să-mi las prietenii în voia sorții.
- Mai e cineva pe urmele noastre ? - Nu, din câte văd eu.
- Cred că am scăpat de orci. - Nu pentru multă vreme.
- I-am lăsat în urmă. - Ne vor ajunge curând.
Îndreptați-vă spre mal ! Haideți, mai cu viață !
Haideți !
Mișcați-vă !
Sunt bine. E o nimica toată.
- Ridicați-vă ! - Kili e rănit.
Piciorul lui trebuie oblojit.
Avem o haită de orci pe urmele noastre. Mergem înainte.
- Până unde ? - Spre munte, e aproape.
Ne desparte un lac de muntele ăla.
Nu avem cum să-l traversăm.
- Atunci îl ocolim. - Orcii ne vor face felul cu siguranță.
Nu avem arme cu care să ne apărăm.
Oblojește-i repede piciorul. Ai două minute.
Mai încearcă o dată și ești mort !
Scuzați-mă, bunule domn... Dacă nu mă înșel, ești din Orașul Lacului ?
Corăbioara aceea de acolo. Nu cumva poate fi închiriată ?
De ce crezi că aș vrea să vă ajut ?
Cizmele astea au prins și zile mai bune. La fel și haina dumitale.
Cu siguranță ai și niște guri de hrănit ?
Câte odrasle ai ?
- Un băiat și două fete. - Și soția e o frumusețe, cred !
Da, a fost.
- Îmi cer iertare, n-am vrut să... - Haide, ajunge cu politețurile.
Da' ce zor ai ?
Da' ție ce-ți pasă ?
Tare-aș vrea să știu cine sunteți.
Și ce învârtiți pe aceste meleaguri.
Suntem simpli negustori din Munții Albaștri
și călătorim la neamurile noastre din Dealurile de Fier.
Simpli negustori, zici ?
Avem nevoie de merinde, provizii și arme.
Ne poți ajuta ?
- Știu de unde vin butoaiele-astea. - Și ce-i cu asta ?
Nu știu ce treburi ați avut cu elfii. Dar nu cred că s-au terminat bine.
Nimeni nu intră în Orașul Lacului fără încuviințarea Stăpânului.
Toată agoniseala lui provine din negoțul cu Regatul Pădurii.
Mai bine vă dă la câini decât să riște mânia regelui Thranduil.
Pun prinsoare că există căi de a intra nevăzut în oraș.
Așa-i.
Dar pentru asta aveți nevoie de un contrabandist.
Pe care l-am răsplăti dublu.
Mișcați-vă !
Așa este natura răului.
Se înmulțește și se răspândește prin ignoranța lumii.
O umbră ce se întinde în întuneric.
Un rău care nu doarme, negru ca smoala nopții.
Așa a fost de când lumea. Și așa va fi mereu.
Cu timpul, toți nelegiuiții își arată fața.
Urmăreai o ceată de treisprezece pitici.
- De ce ? - Nu mai sunt treisprezece.
Pe ăla tânăr, arcașul cu păr negru.
L-am atins cu o săgeată mortală.
Îi otrăvește sângele. O să-i vină curând de hac.
- Răspunde la întrebări, spurcăciune ! - Eu nu vorbesc cu cățelele, elfo !
Eu nu aș contrazice-o.
Îți place să ucizi, orcule ?
Îți place moartea ?
- Atunci dă-mi voie să ți-o ofer ! - Ajunge !
Tauriel, pleacă !
Lasă-ne singuri !
Mie nu-mi pasă de un pitic mort. Răspunde la întrebare.
Nu ai de ce te teme. Spune-ne ce știi și îți voi da drumul.
Ați avut poruncă să ucideți. De ce ? Ce aveți voi cu Thorin Scut-de-Stejar ?
Pitic spurcat... Niciodată nu va fi rege !
Rege ?! Nu mai e niciun Rege sub Munte, și nici nu va mai fi.
Nimeni nu va îndrăzni să intre în Erebor...
- Cât respiră dragonul. - Nu știi nimic...
- Cenușa va rămâne din lumea voastră. - Ce vrei să spui ?
Vorbește !
V-a sunat iar ceasul.
Stăpânul meu îl slujește pe El.
Pricepi acum, elf spurcat ? Moartea vă paște !
Războiul o să vă mistuie.
De ce ai făcut asta ?
Ai făgăduit că-i dai drumul.
Și i-am dat.
I-am dat drumul capului hidos de pe umeri-i scârnavi.
Putea să ne mai spună multe orcul.
Mie nu avea ce să-mi mai spună.
Ce a vrut să spună cu ne va mistui războiul ?
Că vor elibera o armă atât de puternică încât va distruge orice-i stă în cale.
Vreau să dublați gărzile la hotare. Atât pe uscat, cât și pe ape.
Nu mișcă nimic fără știrea mea.
Nimeni nu intră și nimeni nu iese din acest regat.
Ferecați porțile ! Și așa să rămână, din ordinul regelui !
Cum rămâne cu Tauriel ?
- Ce-i cu ea ? - A plecat în pădure...
Cu arcul și sabia ei.
Și nu s-a întors încă.
Sânge de pitic spurcat !
- Au fost aici ! - Mai simt un alt miros...
De om !
Au găsit o cale să traverseze lacul.
Ai grijă !
Ce ai de gând să faci ? Să ne îneci ?
M-am născut și am crescut pe aceste ape, jupâne pitic.
Dacă aș fi vrut să vă înec, n-aș fi făcut-o aici.
M-am săturat de ăsta.
Eu zic să-l aruncăm peste bord și să terminăm cu el.
- Se numește Bard. - De unde știi ?
Nu-mi pasă cum îi zice. Nu-mi place moaca lui.
Nu trebuie să ne placă moaca lui. Trebuie doar să-l plătim.
Haideți, flăcăi ! Goliți buzunarele.
De unde știm că nu ne va trăda ?
N-avem de unde.
Avem o mică problemă.
Ne lipsesc zece monezi.
Gloin, hai !
- Dă-ne ce ai ! - Nu te uita așa la mine.
Aventura asta m-a lăsat lefter.
Și cu ce m-am ales din această investiție ?
Numai cu suferință, amărăciune și...
Pe barba mea !
Ia-i ! Ia-i pe toți.
Banii, repede. Dă-mi-i !
Te vom răsplăti când vom primi proviziile, nu înainte.
Dacă țineți la libertatea voastră, veți face cum vă spun.
Înaintea noastră ne așteaptă paznicii.
Ce face ?
Vorbește cu cineva.
Arată spre noi.
- Acum își dau mâna. - Ce ?
Nenorocitul ! Ne vinde ?
Liniște !
Ne apropiem de vamă.
Stai ! Să vedem marfa. Actele, vă rog !
- A, tu erai, Bard ! - Ziua bună, Percy !
Ai ceva de declarat ?
Nimic, doar că-s ostenit și înghețat. Abia aștept să ajung acasă.
Mie-mi spui...
- Poftim. Totul e în regulă. - Nu așa repede.
Ai îngăduire să aduci butoaie goale din Regatul Pădurii.
Numai că nu-s goale. Așa-i Bard ?
Dacă-mi amintesc bine, tu ai învoire de vaporean...
Nu de pescar.
Asta nu e treaba ta !
Nu, e treaba Stăpânului, deci și a mea.
Ce naiba, Alfrid... Ai și tu milă, oamenii trebuie să mănânce.
Transportul acesta de pește e ilegal.
- Goliți butoaiele în râu ! - L-ați auzit, goliți-le în canal.
Haideți ! Mai cu viață.
Orașul o duce greu.
- Vremurile-s grele. Merindele puține. - Nu e treaba mea.
Iar când oamenii de aici or să audă că stăpânul aruncă peștii înapoi în lac ?
Când or să înceapă să se răzvrătească ?
Atunci o să fie problema ta ?
Opriți !
Întotdeauna campionul oamenilor, nu-i așa ?
Protectorul oamenilor de rând.
Poate că acum îți sunt îndatorați, dar nu o să dureze.
Ridicați poarta !
Stăpânul te supraveghează. Ai face bine să-ți amintești că știm unde locuiești.
Este un oraș mic, Alfred. Toți știu unde locuiesc ceilalți.
Există o duhoare a neliniștii populației. Cineva agită populația, Sire.
Se manifestă guta, dle ?
Este din cauza umezelii. Este singura explicație posibilă.
Dă-mi un coniac.
Dispoziția oamenilor, Sire... devine urâtă...
Sunt oameni de rând, Alfrid. Întotdeauna au fost urâți.
Nu este vina mea că locuiesc într-un loc în care miroase a ulei de pește și smoală.
Slujbe, adăpost, mâncare...
Doar despre asta vorbesc.
Este precum o boală, Sire. Sunt conduși de către scandalagii.
Atunci trebuie să-i găsim pe acești scandalagii și să-i arestăm.
Exact la asta mă gândeam, Sire.
Iar toate discuțiile astea despre schimbare trebuie reprimate.
Înainte ca bandele astea de rebeli să se unească
și să începe să provoace agitație.
Următorul lucru or să înceapă să pună întrebări și să formeze comitete.
- Or să lanseze anchete. - "Afară cu vechiul, să vină noul."
Ce ?
Asta spun ei, Sire.
Vorbesc chiar despre alegeri.
Alegeri ? Asta este absurd ! O să mă împotrivesc.
Nu cred că or să vă întrebe dacă vă împotriviți, Sire.
Sărăntoci, corcituri, rebeli agitatori...
Cine are curajul să-mi pună la îndoială autoritatea ?
Cine ar îndrăzni ? Cine...
Bard.
Ține minte ce spun, acel luntraș este în spatele acestor lucruri.
Ia-ți mâinile de pe mine.
Nu i-ați văzut. Nu au fost niciodată aici.
Puteți să păstrați peștele pe gratis.
Urmați-mă.
Tată, casa noastră ! Este supravegheată.
Puteți să îi spuneți stăpânului că am terminat pe ziua de azi.
Tată !
Unde ai fost ?
Tată, ai venit. Am fost îngrijorată.
Este în regulă. Primește-i în casă.
Dacă spui cuiva despre asta, o să-ți smulg mâinile.
- Ia mâna. - Acolo sus.
De ce ies pitici din toaleta noastră ?
Or să ne aducă noroc ?
Poate că nu or să vi se potrivească perfect, dar or să vă țină de cald.
Mulțumesc.
Arbaleta piticilor !
Arăți ca și când ai fi văzut o stafie.
Așa este. Ultima dată când am văzut o asemenea armă...
orașul era în flăcări.
A fost ziua în care a venit dragonul.
Ziua în care Smaug a distrus Dale.
Gideon, lordul orașului...
și-a strâns arcașii să tragă asupra bestiei.
Dar pielea unui dragon este dură. Mai dură decât cea mai rezistentă armură.
Doar o săgeată neagră trasă dintr-o arbaletă a piticilor poate penetra pielea dragonului.
Și au fost făcute puține asemenea săgeți.
Rezerva se împuțina, iar Gideon și-a încercat ultima șansă.
Prin ce au trecut oamenii în ziua aia...
ar fi putut fi mult diferit.
Vorbești ca și cum ai fi fost acolo.
Toți piticii cunosc povestea.
Atunci știi că Gideon a lovit dragonul.
I-a distrus un solz sub aripa stângă. Încă o lovitură și ar fi ucis bestia.
Asta este doar o poveste, amice. Nimic mai mult.
Ne-ai luat banii.
Unde sunt armele ?
Așteptați aici.
- Mâine încep ultimele zile de toamnă. - Ziua lui Durin e peste două zile.
Până atunci trebuie să ajungem la munte.
Și dacă nu reușim ?
Dacă nu reușim să găsim ușa secretă până atunci ?
Atunci această călătorie ar fi fost în zadar.
Ce este asta ?
Lance. Este făcută dintr-un vechi harpon.
- Iar asta ? - Îi spunem târnăcop.
Confecționat din ciocanul unui fierar.
Sunt grele de ținut în mână, recunosc, dar în apărarea vieții voastre,
vă vor servi mai bine decât niciuna.
Te-am plătit pentru arme.
Săbii și topoare făcute de fierari !
Asta este o glumă.
Nu veți găsi arme mai bune în afara armurăriei orașului.
Toate armele făurite din fier sunt ținute acolo încuiate.
Thorin.
Dacă ar fi suficient pentru scopul final ?
M-am luptat cu mai puțin.
La fel și tu.
- Eu spun să plecăm acum. - Nu plecați nicăieri.
Ce ai spus ?
Sunt iscoade care spionează casa asta și probabil fiecare câine și orfan din oraș.
Trebuie să așteptați până la lăsarea întunericului.
Thorin ?
Tată ?
Nu îi lăsa să plece.
Credeam că ești un orc.
Dacă aș fi fost un orc, erai moartă.
Tauriel...
Nu poți să vânezi singură 30 de orci.
Dar nu sunt singură.
Știai că o să vin ?
Regele este mânios, Tauriel. Timp de 600 de ani tatăl meu te-a protejat...
Te-a ajutat. I-ai sfidat ordinele.
I-ai înșelat încrederea.
Întoarce-te cu mine.
- O să te ierte. - Dar eu nu mă voi ierta.
Dacă mă întorc, nu o să mă iert niciodată.
Regele nu i-a lăsat niciodată pe orci să ne pângărească pământurile.
Și totuși, i-a lăsat pe acești orci
să ne traverseze ținuturile și să ne ucidă prizonierii.
- Nu este lupta noastră. - Este lupta noastră.
Nu se va sfârși aici. Cu fiecare victorie, acest rău va crește.
Dacă ne vom supune tatălui tău, nu vom face nimic.
Ne vom ascunde înăuntrul caselor noastre, ne vom trăi viețile departe de lumină...
și vom lăsa întunericul să coboare.
Nu facem parte din această lume ?
Spune-mi, Mellon. Când am lăsat răul să devină mai puternic decât noi ?
Salut, Bard. Ce cauți ?
Era o pânză. Una veche. Unde este ?
Despre ce pânză vorbești ?
Despre asta.
Îți spun, erau pitici.
Au apărut de nicăieri. Cu bărbi mari. Ochi fioroși. Nu am mai văzut așa ceva.
Ce să caute pitici prin părțile astea ?
- Este profeția. - Profeție ?
Profeția din cartea lui Durin.
Profeție ?
Profeție...
- Totul se va împlini. - Speranțe de bogăție !
Chiar poate fi adevărat ?
S-a întors Lordul Fântânii de Aur ?
Lordul Fântânii de Aur. Regele Pietrei Cioplite.
Regele de Sub Munte.
O să vină și o să ne osândească pe toți.
Iar clopotele vor suna cu voioșie la întoarcerea Regelui Muntelui.
Dar totul se va sfârși în tristețe. Iar lacul va străluci și va arde.
- Tată ! Am încercat să-i opresc. - De cât timp au plecat ?
- Vezi ceva ? - Liniște.
Imediat cum o să avem armele, ne îndreptăm direct spre munte.
Mergi, mergi, mergi !
Următorul.
- Ești în regulă ? - Pot să mă descurc.
Să plecăm de aici.
Fugiți !
Ce înseamnă asta ?
I-am prins furând arme, Sire.
- Inamici ai statului, nu ? - O bandă de mercenari, atâta tot, Sire.
Taci.
Nu știi cu cine vorbești.
El nu este un infractor de rând. El este Thorin.
Fiul lui Thráin, fiul lui Thrór !
Noi suntem piticii din Erebor.
Am venit să ne revendicăm ținutul natal.
Îmi amintesc acest oraș în zilele sale de glorie din trecut.
Erau multe vase în port, pline cu mătase și nestemate.
Acesta nu era un oraș de pe lac uitat. Acesta era centrul...
întregului comerț din nord !
O să văd întorcându-se acele zile.
O să reaprind turnătoriile piticilor...
Iar averea și bogăția or să vină din nou dinspre Erebor !
Moarte ! Asta o să ne aduci.
Flăcări de dragon și ruină.
Dacă o să trezești bestia aia, o să ne distrugi pe toți.
Îl puteți asculta pe acest pesimist. Dar vă promit un lucru.
Dacă vom reuși...
cu toții vom împărți bogăția muntelui.
Veți avea suficient aur ca să reconstruiți Esgaroth de zece ori !
Voi toți !
Ascultați-mă ! Trebuie să mă ascultați. Ați uitat ce s-a întâmplat cu Dale ?
I-ați uitat pe cei care au murit în flăcări ?
Și pentru ce ?
Pentru ambiția oarbă a unui Rege al Muntelui,
condus de lăcomie atât de mult încât nu poate vedea mai departe de dorințele sale !
Niciunul dintre noi nu trebuie să ne grăbim să aruncăm vina.
Să nu uităm că Gildeon,
Lordul de Dale, strămoșul tău...
a eșuat în a ucide bestia.
Este adevărat, Sire. Cu toții cunoaștem povestea.
A tras săgeată după săgeată. Fiecare dintre ele a ratat ținta.
Nu ai niciun drept.
Nu ai niciun drept să intri în muntele ăla.
Am singurul drept s-o fac.
Mă adresez stăpânului orașului de pe lac.
Vrei să vezi profeția îndeplinită ?
Vrei să împarți marea noastră bogăție ?
Ce spui ?
Îți spun... Bine ai venit !
Bine ai venit ! Bine ai venit, Rege de Sub Munte !
Știi că suntem cu unul mai puțin ? Unde este Bofur ?
Dacă nu este aici, îl lăsăm în urmă.
Trebuie să facem asta, dacă vrem să găsim ușa înainte de căderea serii.
Nu mai putem risca alte întârzieri.
Tu nu.
Trebuie să mergem rapid, tu o să ne încetinești.
Despre ce vorbești ? Vin cu voi.
Nu.
Trebuie să fiu acolo când o să se deschidă ușa.
Când am văzut isprăvile părinților noștri...
Kili... rămâi aici.
Odihnește-te. Alatura-ni-te când ești vindecat.
O să rămân cu el. Îndatoririle mele sunt să rămân cu cei răniți.
O să merg eu.
Am crescut cu poveștile muntelui.
Povești pe care ni le-ai spus tu.
Nu poți să îi iei asta !
- Fili. - O să îl car dacă o să fie nevoie.
Într-o bună zi o să fii rege și o să înțelegi.
Nu pot să risc această călătorie de dragul unui pitic.
Nici măcar dacă îmi este rudă.
Este în regulă, Fili.
Fili, nu fi prost. Locul tău este în campanie.
Locul meu este lângă fratele meu.
Pe barba mea, este timpul ?!
Să aduceți bogăție tuturor !
Faceți loc !
Nu !
Și voi ați ratat barca ?
Kili ? Kili !
Nu !
Am terminat cu piticii. Plecați !
- Nu, nu, nu ! - Te rugăm.
Nu o să ne ajute nimeni. Kili este bolnav.
Este foarte bolnav.
Ce este locul ăsta ?
A fost cândva orașul Dale. Acum este o ruină.
Distrugerea lui Smaug.
Soarele va ajunge în curând la amiază.
Trebuie să găsim ușa secretă de la intrarea în munte înainte să se însereze.
- Pe aici. - Așteaptă.
Aici este baza muntelui ?
Gandalf a spus să ne întâlnim cu el aici.
- Sub nicio formă să nu... - Îl vezi ?
Nu avem timp să îl așteptăm pe vrăjitor.
Suntem singuri. Veniți.
Dol Guldur, dealul vrăjilor.
Pare complet abandonat.
Așa și trebuie. Există o vrajă de ascundere asupra acestui loc.
Ceea ce înseamnă că inamicul nostru nu este dornic să ni se arate.
Nu și-a recăpătat forțele pe deplin.
Radagast, vreau să îi duci un mesaj lui Lady Galadriel.
Spune-i că trebuie să-l forțăm.
Ce vrei să spui ?
Intru singur. Să nu vii după mine în nicio împrejurare.
- Îmi dai cuvântul ? - Da, da, da, da.
Așteaptă, Gandalf !
Dacă este o capcană ?
Întoarce-te și nu mai reveni.
Este fără îndoială o capcană.
Răul care este ascuns aici...
Îți poruncesc să te arăți !
A venit vrăjitorul.
Ridică vraja. O să ne găsească !
Da... o să ne găsească.
- Ai găsit ceva ? - Nimic !
Dacă legenda este adevărată, ușa secretă este chiar deasupra noastră.
Aici sus !
Ai ochi pătrunzători, dle Baggins.
Aici trebuie să fie.
Ușa ascunsă.
Pentru toți care s-au îndoit de noi, amintiți-vă această zi !
Hei, avem o cheie...
Asta înseamnă că pe aici pe undeva există o gaură pentru cheie.
Ultima rază de lumină din ziua lui Durin...
va face să strălucească gaura cheii.
Nori.
Se înserează. Haide !
Fă liniște. Nu auzim când lovești !
Nu o găsesc.
Nu este aici ! Nu este aici !
Dărâmați-o !
Haideți !
- Trebuie să se deschidă ! - Nu are rost. Ușa este închisă.
Nu poate fi deschisă cu forța.
O magie puternică, nu-i așa ?
Nu !
Ultima rază de lumină din ziua lui Durin...
va face să strălucească gaura cheii.
Asta scrie.
Ce am omis ?
S-a înserat.
Nu mai putem face nimic.
Am avut o singură șansă.
Haideți, prieteni. S-a terminat.
Stați puțin... ce... ?
Unde se duc ?
Nu puteți să renunțați acum !
Thorin...
Nu poți să renunți acum.
Stai lângă stânga gri.
Sub prag... soarele de apus...
Ultima rază de lumină din ziua lui Durin va străluci...
Ultima rază de lumină.
Ultima rază de lumină...
Ultima rază de lumină !
Gaura cheii !
Întoarceți-vă ! Întoarceți-vă !
Este lumina lunii ! Ultima lună din luna august !
Unde este cheia ? Unde este cheia ? Unde este...
Era... Era aici. Era aici.
Era...
Erebor.
Thorin...
Cunosc acești pereți.
Pereții ăștia.
Această stâncă.
Îți amintești asta, Balin ?
Încăperi pline de lumină aurie.
Îmi amintesc.
Aici este cel de-al șaptelea regat al oamenilor lui Durin.
Fie ca inima muntelui
să îi unească pe toți piticii în apărarea acestui cămin.
Tronul regelui.
Ce este chestia aia de deasupra lui ?
Inima Muntelui.
- Și ce este asta ? - Asta...
Domnule spărgător, este motivul pentru care ești aici.
Poți să cauți ceva ?
Am nevoie de ierburi, ceva care să-i coboare febra.
Am ierburi împotriva febrei.
Nu îmi sunt de folos. Ai planta "Focul Regelui" ?
Nu, este o buruiană. O dăm hrană porcilor.
Porci ?
Buruiană ? Sigur.
Să nu te miști.
Vreți să găsesc nestemata ?
O nestemată mare, albă. Da.
Asta este tot ? Îmi închipui că sunt multe acolo.
Există o singură Inimă a Muntelui.
Și o să o recunoști când o să o vezi.
Sigur.
Ca să fiu sincer, amice,
nu știu ce o să găsești acolo jos.
Nu trebuie să te duci dacă nu vrei. Nu este nimic dezonorant să te întorci.
Nu, Balin, am promis că o să fac asta.
Și cred că trebuie să încerc.
Niciodată nu încetează să mă uimească.
- Ce ? - Curajul hobbiților.
Acum du-te. Cu oricât curaj poți strânge.
- Așteaptă, Bilbo... - Ce ?
Dacă este în realitate...
un dragon viu acolo jos...
să nu îl trezești.
Ai venit prea târziu, vrăjitorule !
S-a făcut.
Unde este stăpânul tău ?
Unde este ?
El este pretutindeni...
Noi suntem legiunea !
S-a terminat.
Prindeți-l.
Nu există lumină, vrăjitorule...
care să poată înfrânge întunericul.
Smaug...
Alo ?
Nu este acasă...
Nu este acasă.
Bine, bine, bine.
Asta este ?
Nu este...
Inima Muntelui... Inima Muntelui...
O nestemată mare, albă.
Foarte de ajutor...
Ei bine, hoțule...
Te miros.
Îți aud respirația.
Îți simt aerul.
Unde ești ?
Haide, nu fi timid.
Vino la lumină.
Este ceva la tine.
Ceva ce porți.
Ceva făcut din aur.
Dar mult mai prețios.
Aici erai, hoțule din umbră.
Nu am venit să fur de la tine.
Smaug, prea bogatule.
Am vrut doar să-ți zăresc splendoarea.
Să văd dacă chiar ești atât de grozav pe cât spun vechile legende.
Nu le-am crezut.
Iar acum le crezi ?
Cu adevărat.
Legendele și cântecele...
nu reușesc să-ți redea absoluta enormitate, Smaug Magnificule.
Crezi că lingușeala te va ține în viață ?
Nu, nu.
Nu, într-adevăr.
Se pare că îmi cunoști numele.
Dar eu nu-mi amintesc să-i mai fi mirosit pe ai tăi până acum.
Cine ești și de unde vii ?
Pot să întreb ?
Eu...
Vin de sub deal.
De sub deal ?
Drumurile mele m-au dus pe sub deal și deasupra lui.
Și... prin aer. Sunt cel care merge nevăzut.
Impresionant. Ce altceva pretinzi că ești ?
Eu sunt...
Aducătorul de noroc...
- Făuritorul de ghicitori... - Niște titluri frumoase.
- Continuă. - Cel care călătorește în butoi.
Butoaie ? Asta este interesant.
Și cum este cu prietenii tăi pitici ?
Unde se ascund ?
Pitici ? Nu...
Nu, nu sunt pitici aici. Ai înțeles greșit.
Nu cred asta...
Călătorule în butoi...
Te-au trimis aici să le faci munca murdară,
în timp ce ei stau ascunși afară.
Cu adevărat te înșeli,
mărețule Smaug, șeful calamitaților.
Ai maniere frumoase
pentru un hoț și un mincinos !
Cunosc mirosul și gustul piticilor. Mai bine ca nimeni altul.
Este din cauza aurului.
Sunt atrași de comoară precum muștele de carnea moartă.
Crezi că nu știam că va veni ziua asta ?
Că o gașcă de pitici
se vor întoarce târându-se înapoi în munte ?
- Ăsta a fost un cutremur ? - Asta, prietene...
a fost un dragon.
- Tată ? - Vine dinspre munte.
Ar trebui să ne părăsești. Ia-ți copiii. Pleacă de aici.
Și unde să mă duc ? Nu am unde să mă duc.
- Tată, o să murim ? - No, draga mea.
Dragonul... o să ne omoare pe toți.
Nu și dacă îl ucid eu primul.
Regele de Sub Munte este mort. I-am luat tronul...
Și i-am mâncat supușii precum un lup printre oi.
Ucid oriunde vreau, când vreau.
Armura mea este din fier.
Nicio lamă nu mă poate străpunge !
În regulă.
Săgeata neagră. De ce nu mi-ai spus niciodată ?
Pentru că nu trebuia să știi.
Ascultă-mă cu atenție, am nevoie să le distragi atenția gărzilor.
Odată ce o să fiu deasupra turnului, o să pun săgeata în arbaletă.
Uitați-l ! Gărzi, după el !
Bine. Fugi acum ! Fugi !
Opriți-l !
Hei...
Ține-o undeva în siguranță. Nu lăsa pe nimeni să o găsească.
- Nu... - O să mă descurc eu cu ei. Fugi !
- Hogard. - Ești arestat.
- Sub ce acuzație ? - Orice acuzație pe care o dorește stăpânul.
- Cum rămâne cu Bilfur ? - Mai lasă-i timp.
Timp pentru ce ? Ca să fie ucis ?
- Îți este frică. - Da, îmi este frică.
Mă tem pentru tine. Deasupra acelei comori zace o nebunie.
O nebunie care l-a îmbolnăvit pe bunicul tău.
Eu nu sunt bunicul meu.
Nu ești nici tu însuți.
Thorin pe care îl cunoșteam eu nu ar ezita să intre acolo...
Nu o să risc aceasta campanie pentru viața unui spărgător.
Bilbo. Numele lui este Bilbo.
Este Scut-de-Stejar. Acel pitic uzurpator.
Te-a trimis aici înăuntru după Inima Muntelui, nu-i așa ?
Nu, nu, nu. Nu știu despre ce vorbești.
Nu te mai obosi să negi. I-am deslușit scopul viclean acum mult timp.
Dar nu contează. Campania lui Scut-de-Stejar...
Va eșua. Vine întunericul.
Se va răspândi în fiecare colț al ținutului.
Ai fost folosit, hoțule din umbră.
Ai fost doar un mijloc pentru atingerea scopului.
Lașul Scut-de-Stejar a cântărit valoarea vieții tale.
- Și a decis că nu valorează nimic. - Nu.
Nu.
Nu, minți.
Ce ți-a promis ? O parte din comoară ?
De parcă ar fi fost a lui ca să o dea.
Nu o să mă despart de nicio monedă.
Nici măcar de o bucată.
Dinții mei sunt săbii, ghearele mele sunt sulițe.
Aripile mele sunt un uragan.
Așadar, este adevărat.
- Săgeata neagră a nimerit ținta. - Ce ai spus ?
Am spus doar că reputația ta te precede, Smaug tiranicule.
Este adevărat. Nu ai egal pe acest Pământ.
Aproape că sunt tentat să te las să-l iei.
Doar ca să îl văd pe Scut-de-Stejar suferind.
Să privesc cum îl distruge.
Să văd cum îi corupe brațele și îl înnebunește.
Dar cred că nu. Cred că micul nostru joc se termină aici.
Așa că, spune-mi, hoțule... cum alegi să mori ?
Nu !
Tată ? Tu ești, tată ?
Nu !
Scut-de-Stejar a plecat !
Retragerea ! Ne regrupăm pe pod !
I-ați ucis pe toți.
Sunt și alții. Tauriel...
Vino.
Îl pierdem.
Dahlia.
Atheros.
Ce faci ?
O să îl salvez.
- Trăiești. - Nu pentru mult timp !
- Ai găsit Inima Muntelui ? - Vine dragonul !
Inima muntelui ?
Ai găsit-o ?
Da, ar trebui să ieșim.
Thorin.
Thorin !
O să ardeți !
- Haideți ! - Haide, Bilfur !
Să mergem.
Țineți-l jos.
Tildă.
- Am scăpat de el. - Nu, vine în continuare după asta.
- Așadar, unde mergem acum ? - Încăperea de vest a gărzilor.
- Ar putea fi acolo o cale de ieșire. - Este prea sus.
- Nu avem nicio șansă pe acolo. - E singura noastră șansă.
O să trebuiască să încercăm.
Haideți.
Vreau să spun că mă minunez de medicina elvish.
A fost un privilegiu să asist la asta.
Tauriel.
Stai întins liniștit.
Nu poți să fii ea.
Ea este foarte departe.
Ea este departe, foarte departe de mine.
Ea pășește în lumina stelelor unei alte lumi.
Și ăsta a fost doar un vis.
Crezi că m-ar putea iubi ?
Rămâneți aproape.
- Asta este. - Nu există nicio ieșire.
Ultimii din neamul nostru.
Probabil că au venit aici... cu speranțe foarte mari.
Am putea încerca să ajungem în mine.
Am putea rezista încă câteva zile.
Nu.
Nu o să mor astfel.
Ascunzându-mă în frică. Chinuindu-mă să respir.
- O să mergem la fierărie. - Vorbești serios ?
- Suntem ca și morți. - Nu și dacă ne despărțim.
Thorin, nu o să reușim.
Unii dintre noi ar putea să reușească. Să-l conducem la fierărie.
O să ucidem dragonul.
Dacă o să sfârșim în flăcări, atunci o să ardem împreună.
Pe aici !
Fugiți ! Fugiți ! Fugiți să scăpați cu viață !
Nu aveți unde să vă ascundeți.
În spatele tău !
Haide !
Fugiți !
Hei, tu ! Aici !
Trimite-i vorbă lui Dol Guldur...
că Scut-de-Stejar a ajuns în munte !
Fugiți !
Tu ! Vino cu mine.
Pe aici ! Pe aici ! Haideți !
Thorin !
Urmează-l pe Balin !
Haide !
Thorin !
Ține-te bine !
Haide !
Haide, haide !
Planul nu o să funcționeze. Cuptoarele astea sunt foarte reci.
Are dreptate. Nu avem un foc suficient de puternic încât să le aprindă.
Nu avem ?
Nu vreau să te văd atât de ușor depășit !
Ai devenit încet și gras.
Te-ai ramolit. Melcule !
Adăpostiți-vă !
Bombur ! Fă să funcționeze foalele alea !
Du-te !
Bilbo ! Acolo sus. La semnalul meu să tragi de manivela aia.
Balin, mai știi să faci bombe incendiare ?
În regulă, o să fac asta. Haide !
Nu avem mult timp.
Dați mai departe pulberea ! Asigură-te că știi ce faci !
Haide !
Acum !
Atrageți-l în Galeria Regilor !
Continuă, Bilbo !
Credeai că mă poți înșela...
Călătorule în butoi ?
Ai venit din orașul de pe lac.
Ăsta este un fel de înșelăciune între acei pitici murdari
și acei mizerabili oameni ai lacului.
Acei lași plângăcioși cu arcurile lor lungi și cu săgețile lor negre.
- Poate este timpul să le fac o vizită. - Nu !
Nu este vina lor ! Așteaptă ! Nu te poți duce în orașul de pe lac !
Îți pasă de ei, nu-i așa ?
Bine.
Atunci poți să-i privești cum mor !
Aici ! Vierme prost !
- Tu... - Iau înapoi ceea ce ai furat.
Nu o să-mi iei nimic, piticule.
Îți ucid războinicii.
Insuflu teroare în sufletele oamenilor.
Eu sunt Regele de Sub Munte !
Ăsta nu este regatul tău. Astea sunt ținuturile piticilor.
Acesta este aurul piticilor.
Și ne vom răzbuna.
Privește-ți pieirea !
O să mor ? Uimitor !
O să-ți arăt eu răzbunare !
Ascultați-mă ! Știți ce vine ?
Eu sunt focul.
Eu sunt... moartea !
Ce am făcut ?